-Hent Mike. -Nej, nej...
Det gør mig ondt, ursula.
Kom nu med ind i varmen.
Er det nu klogt, mrs Hatcher? Det vel egentlig beviser.
-Her er lidt, du kan varme dig på. -Lidt rottegift giver også varmen.
Hold så din mund!
Man skulle ikke tro, hun havde smadret hans hjerneskal.
-Gå så. Det er ikke en udstilling. -Mrs Anderson...
I har kendt hende hele livet. Giv hende nu lov til at trække vejret.
Molly har ret. De har styr på det her.
-I kan ikke gøre noget. -Vi kan køre hende til politiet.
-Hun skal i spjældet. -Så er det godt.
Cellen er optaget. Og hun ligner ikke ligefrem en flugt-kandidat, vel?
-Tak, mr Stanhope. -Det var så lidt.
-Har du set min mor? -Hun er vist på vej i seng.
Godt.
Det er lige som en spejderlejr, ikke? Vi kan vise tegnefilm på et lagen.
Bare rolig, Cora. Generatoren holder bare en pause.
-Sådan! Alt det lys, du kan begære. -Jaså?
Cora... Venligsindet som altid.
-Drik, Urse. Så får du varmen. -Jeg bliver aldrig varm igen.
-Lad mig høre. -Jeg har jo fortalt det hele.
Bare en gang til.
Hun sagde: "Jeg tror, det var stokken med ulvehovedet, der fik mig til det."
-"Du skal nok ikke røre den". -Men du så ikke nogen stok?
-Nej. Hvad skal vi gøre, Mike? -Vente på at uvejret lægger sig.
Molly vil se dig. Det lovede jeg at sige.
Hun bad dig arrangere en vagtturnus og komme hen.
Sagde, der er folk nok. Mændene laver ikke noget i aften.
Sandt nok. Gå lige med ud, Hatch. Jeg skal snakke med dig.
-Kan du klare det? -Ja.
Hvad glor du på?
jeg er en lille tepotte rund og tyk
her er mit håndtag
her er min tud
når jeg damper og koger skal du
vippe og hælde mig ud
jeg er en lille tepotte rund og tyk
Han er rablende sindssyg. Det må han være.
Hvad er det, du vil?
-Jeg overlader kommandoen til dig. -Helst ikke, Mike...
Kvinderne skal tilbage, så længe firehjulstrækkeren kan køre.
Jeg beroliger Molly og tager alle brugbare mænd med tilbage i bilen.
Så kan vi bevogte ham i hold på tre, indtil uvejret er ovre. I hold på fem.
-Det hjælper ikke før, han er i Derry. -Jeg ved, hvad du mener.
Cat Withers... Hun ville aldrig gøre Billy fortræd.
-Det ved jeg godt. -Hvem er vores fange? Ved du det?
-Det er noget værre rod. -Ja...
-Kan du klare dig med Robbie? -Det skal jeg jo, ikke?
Hils Melinda og sig, jeg har det godt.
-Og giv Pippa et lille kys fra mig. -Det skal jeg nok.
-Hvornår kommer du tilbage? -Senest om en time. Med forstærkning.
-Du har Jack, Henry, Robbie og Kirk. -Kan vi gøre noget, hvis han begynder?
Er det mere sikkert andre steder på øen?
Når man tænker på Cat og Billy... Nej.
Pokkers!
-Ligesom fars! -Hvad laver han?
Ligesom fars!
Gå bare, Mike. Vi klarer os. Hils din søn fra manden i butikken.
-Hvorfor ved du alting? Hvad vil du? -Hatch!
Dan nogle grupper og være hos ham, mens jeg er væk.
I andre kan gå ud i butikken, men indstil spejlet, så I kan se ind.
Fordi han ikke må tage os alle sammen på en gang?
Det er en plan.
-Nu skal I tilbage. -Mike...
-Peter har det godt derude, ikke? -Jo...
Vi sørger ordentligt for ham, når det her er overstået.
Så kører vi.
-Hun er helt bedøvet. -Det er ellers meget milde sovepiller.
Jeg tror, det er chokket. Men nu sover hun fra det, og det er nok bedst.
-Sov godt, min pige. -Skal der ikke være nogen hos hende?
Hun behøver ingen vagt, Andy. Det er ikke nødvendigt.
-Andy! -Hvad er der sket?
Kom med ovenpå!
Jeg er så bange.
Det er jeg også.
Jeg vil ikke med derind.
-Jeg kan bare ikke tage mere. -Sandy...
Åh, Gud...
-Sandra? Hvad er der sket? -Jeg kan ikke...
Så, så. Hvad er der i vejen?
GIV MIG HVAD JEG VlL HAVE...
Joanna!
...SÅ SKAL JEG FORSVINDE
-Hjælp mig, Moll. -Kom, Joanna.
Kom så, Joanna.
-Kom lige et øjeblik, Andy. -Er det i orden, skat?
Hun er død.
Kan du klare det, Urse?
-Er der nogle tæpper, vi kan bruge? -Vi henter dem.
Hvad sker der, Mike?
-Er I sikre på, at Billy er død? -Ja. Hvorfor?
Mrs Stanhope er også død.
-Et hjertetilfælde? -Selvmord.
-Ligger Billy stadig ude i skuret? -Ja. Vi dækkede ham til.
Andy, du og Sonny kan lægge mrs Stanhope ud til Billy.
Brug bagdøren, så folk ikke ser liget.
Hvad med hendes søn? Han er ved at gå til køjs nedenunder.
Hans kone må give ham besked i morgen. Upton Bell...
Gå ned og find fem-seks mand, som kan gå en kilometer i dyb sne uden at dø.
Du skal bare sige, at jeg vil snakke med dem.
Mike...
Gin!
Hvor er min Robbie?
Han lovede at være her.
Jeg vil ikke dø uden at have set ham. Nogen skal holde mig i hånden.
Hvor er du, Robbie? Hvor er du?
Jeg vil se min Robbie!
Han lovede at komme.
-Hvor er du, Robbie? -Nu har den her by fået nok af dig.
Du vinder som sædvanligt, Jack. Men heldet skifter måske nu.
Mike...
Det var ham, der samlede Ralphie op nede i butikken, ikke?
-Kan du klare det? -Ja.
Du ved, at den mand aldrig bliver stillet for en domstol.
Du burde måske skaffe ham ad vejen. Der kan ske en ulykke.
Gå ind, før du dør af kulde.
-Kom tilbage i god behold. -Det skal jeg nok.
Hatch! Robbie har en pistol!
-Jeg tror, han skyder ham! -Lad være! Læg den pistol!
Hvorfor, Robbie? Hvorfor kom du ikke?
Nej, Robbie!
Hvorfor lod du mig dø i fremmede hænder?
Så hjælp dog til!
-Hvad laver du, Robbie? -Hvorfor lod du mig dø alene?
-Robbie! -Jeg ventede, og jeg venter stadig.
I Helvede. Jeg venter på dig.
Hold så op.
-Eller jeg skyder. -Med den?!
-Robbie? -Jeg venter på dig i Helvede, Robbie.
Og når du kommer derned-
-vil jeg æde dine øjne igen og igen.
Helvede handler om gentagelse. Født i synd? Kom indenfor.
-Hvad er det? Hvad sker der? -Aner det ikke.
Hatch!
-Lad hellere være! -Væk!
-Hatch! -Hatch!
Hvad er nu det?
Hatch! Hvad laver du? Kom tilbage!
Giv mig, hvad jeg vil have, så skal jeg forsvinde. Sig det.
Giv mig, hvad jeg vil have, så skal jeg forsvinde.
-Hvad er der sket? -Aner det ikke. Hvor er Hatch?
Hatch! Hvad er der sket?
Hvad er der sket, Hatch?
Vi skal give ham det, han vil have. Så forsvinder han.
Ellers...
-Hvor gik han hen? -Ud.
Ud i uvejret.
Hvordan skal vi kunne se noget i det vejr?
Det er svært at være retfærdig, men let at tro på det rigtige i at synde.
At ligegyldighed er godt, at Gud ikke findes, og man kan gøre, som man vil.
Men kan I sige "halleluja"?
I aften vil jeg tale specifikt om den hemmelige synd.
-I skal huske at sige "halleluja"... -Halleluja.
Det er gift for de retfærdige, Gud velsigne jer, man kan I sige "amen"?
Den hemmelige synd, det selviske hjerte, som ikke vil dele-
-og vil beholde det hele for sig selv. Tænk på det, brødre!
-Det er let at skjule sin hemmelighed. -Halleluja...
Det angår ingen. Man ignorerer den spirende og fordærvede korruption-
-og den byld på sjælen, som begynder at vokse frem.
Vær vis på at dine synder afsløres, og dine hemmeligheder bliver kendt.
Alle hemmeligheder bliver kendt. Kan I sige "halleluja"og "amen"?
Thi jeg beder jer se syndens smerte og lastens pris-
-og det retfærdige endeligt for den, som lukker sin dør-
-for den fremmede, der beder om så lidt.
Århundredets uvejr over New England har lagt sig-
-og maver sig ud over alt, undtagen her på Little Tall lsland.
Den lille ø ud for Maine er hjemsted for næsten 400 sjæle-
-og de fleste søgte til fastlandet, da man blev klar over uvejrets styrke.
Næsten alle tilbageblevne - 200 mænd, kvinder og børn er borte.
Det er ildevarslende og uhyggeligt.
Kystvagten har fundet fire lig, heraf to mulige selvmordsofre.
Men de to andre er myrdet. Slået ihjel med det samme stumpe instrument.
Lammet spørger myndighederne sig selv: Hvor er øens øvrige beboere?
Hvor er Michael Anderson, øens købmand og landbetjent?
Hvor er 14-årige Davey Hopewell, som var hjemme på rekreation efter sygdom?
Hvor er byens borgmester Robert Beals? Ingen ved det.
Historien fortæller kun om et lignende tilfælde.
Det skete i landsbyen Ronoake i 1587.
Alle forsvandt. Mænd, kvinder og børn.
Man fandt et muligt spor. Ordet "Croaton". som var skåret i et træ.
Var det et sted, en forkert stavemåde, et ord fra et for længst glemt sprog?
Ingen ved det. Politiet lover at opklare sagen, men de kan ikke nægte-
-at det ser sort ud for de forsvundne fra Tall lsland.
Alt tyder på, at beboerne tilbragte den første og værste nat her-
-i rådhusets kælder. Derefter ved ingen, hvad der skete.
Hvad skete der i Ronoake i 1587, og hvad skete der på denne ø i 1989?
Vi får det måske aldrig at vide, men en ting er sikker...
Du er for lille til at spille basket, Davey.
Dine synder vil afsløres, og dine hemmeligheder blive kendt.
Alle hemmeligheder bliver kendt. Kan I sige "halleluja"og "amen"?
Thi jeg beder jer se syndens smerte og lastens pris!
At se det retfærdige endeligt for den, som lukker sin dør-
-for den fremmede, der beder om så lidt!
Thi lysten lønnes med støv og synden med døden.
Halleluja, amen...
-I er mærket som utaknemlige! -Vi er kede af det. Ikke, Buster?
-Undskyld, du ikke fik det, mr Linoge. -At du ikke fik det, du ville have.
I skal betale.
Nej...
-Undskyld, mr Linoge. -Hjælp, far!
-Nej, Molly... -Hjælp!
Vi skulle have givet dig det, du ville have.
Mike?
Kors, for en uhyggelig drøm.
-En journalist på Main Street... -...sagde, at vi alle var forsvundet.
-Ligesom en hel landsby engang. -Og ingen vidste, hvor de blev af.
Og i drømmen vidste ingen, hvor vi blev af.
De drømmer det alle sammen.
Forstår I det? De drømmer det samme som os.
Men hvor kan 200 mennesker forsvinde hen?
Og så på en lille ø afskåret af uvejret?
I havet...
I havet. Masseselvmord, hvis han ikke får det, han vil have.
-Hvordan kan han det? -Aner det ikke.
Men jeg tror på, han kan.
Men hvad er det, han vil have, Mike?
Det opdager vi, når han er klar.
GIV MIG, HVAD JEG VIL HAVE
Mike!
Jeg tror, fyrtårnet ryger! Uvejret raser som aldrig før.
Hør her! Bliv tæt ved huset, hvis I går ud. Sigtbarheden er lig nul.
-Skal vi ikke gå ud og kigge, mor? Jo, lad os det.
-Tror du, det ryger, Mike? -Ja!
-Jeg kan ingenting se! -Det står i et!
GIV MIG, HVAD JEG VIL HAVE
Der er lanternen! Den lyser endnu!
Nu ryger det. Nu ryger det i baljen.
Nu vælter fyrtårnet!
Så sker det!
-Er fyrtårnet væk nu, far? -Ja, nu er det væk!
Så du det, Angie?
Angela?
Så du... Angie?
Mr Kingsbury? Hun var her lige før.
-Angie! -Moar!
-Hun er nok gået ind. -Mrs Kingsbury!
-Skynd jer ind, alle sammen! -Hvad er der, Mike?
-George Kirby er væk, Mike! -Hurtigt! Tag din familie med ind!
Ind med jer, alle sammen!
Mrs Kingsbury! George Kirby! Hvor er I?
Ind med jer!
-Har du set Angela? -Tag drengen med ind! Nu!
Bill Timmons! George!
Skynd jer ind!
-Vi glemte mor udenfor, far. -Kom, skat. Mor klarer sig.
-Hold sammen. Ingen må være alene. -Pas godt på jer selv!
Jeg skynder mig!
-Gå ind i varmen. Jeg klarer mig. -Ingen må være alene!
-Jeg hader den sang. -Hvorfor?
Det gør jeg bare. Hvordan tager Jack Carver det?
Skidt. Godt, de fik drengen ud, før han brød sammen.
Vi må lede efter Angela og de andre. Du kan lede eftersøgningen.
Og hvis vi ikke kommer tilbage?
-Vi kan ikke bare sidde her... -Det kan vi, og det gør vi.
Vi bliver her, indtil uvejret lægger sig.
Men nu må jeg have en kop kaffe.
Vi må da gøre noget, Robbie!
-Hvad er der med Katrina Withers? -Hun er bare lidt træt, skat.
Nu kan I rydde lidt op, så får vi snart noget nyt legetøj.
Jeg gider ikke rydde op! Min far giver mig en kage.
Kan du så komme her, Don Beals!
Ralphie...
Kom herind, min dreng. Sådan, ja...
Vær ikke bange.
-Er det nok? -Ja, vi...
Hvad nu?
Jesus og hans disciple gik ind i gerasenernes land. Markus.
-Du store... -Hvad mener du?
De mødte en mand besat af urene ånder. Det står i Biblen.
Han var besat og holdt til blandt gravene.
Ingen kunne binde ham, end ikke med lænker.
Jesus jog ånderne ind i en flok svin, som gik i havet og druknede sig.
Men først spurgte Jesus: "Hvad er dit navn?"
Og denne... ting svarede:
"Legion er mit navn."
"Thi vi er mange."
Sådan, ja. Kom bare, Ralphie...
Generatoren et stoppet. Hvor længe...?
Siden i morges, vil jeg tro. Sneen har nok lukket udstødningen.
Sonny og Henry finder kødet. Der er bøf, kalkun og kyllinger i køleren.
-Er det godt nok? -Ja, da. Tempo på! Det er snart mørkt.
Vi tager dåsemad nu. Så kan vi hente grøntsager, brød og mælk bagefter.
Børnene skal have mælk.
-Fortæller du om navnet og klodserne? -Hvorfor skulle jeg det?
Det ved jeg ikke, men det gav mig sgu gåsehud.
Også mig, men det bliver mellem os. Vi skal igennem en nat til.
Nu gælder det dåsemaden.
Angie Carver! Billy Timmons!
Angie Carver!
-Har I set noget? -Nej! Brug nu bare hornet.
Vi bytter plads. Du ser bedre end mig.
Mrs Kingsbury! George Kirby!
-Det går fint. Gå op til din familie. -Men børnene?
-Skal vi lege? -Hvor er min mor?
-Skal jeg se, om hun og far er ovenpå? -Ja, tak, mrs Beals.
Hvor er Ralphie?
Han løb nok med Donnie ovenpå. Jeg sender dem ned.
Hvad skal jeg gøre? Jeg må finde hende, Molly.
-Du ved, hvordan vejret er. -Ja. Hun går rundt og fryser derude.
Du risikerer også at fare vild. De hører bilerne. Ligesom i tågen.
Jeg afløser Ferd.
Hatcher bestemmer ikke over mig. Det er min kone.
Hold dig til bilen, så du ikke farer vild!
-Hvor er Ralphie? -Aner det ikke. Han ryddede op.
-Er Ralphie ikke nede hos de andre? -Jeg så ikke...
Du skulle se efter ham! Du skulle passe på ham!
Du skal ikke skælde ud!
En tur til! Sonny og Henry henter brødet!
Hent kartofler, Kirk. Jeg tager mælken. Skynd jer!
Hvad pokker...?
Jøsses, Mike. Det er Jane Kingsbury.
GIV MIG, HVAD JEG VIL HAVE, SÅ SKAL JEG FORSVINDE
Ralphie?
-Ralphie! -Hvad nu?
-Jeg sagde jo, han ikke gik med op. -Hvor så du ham sidst, Pippa?
-Ralphie? -Jeg er herinde, mor.
Hvad så, mor?
-Hvad laver du dog? Jeg blev så bange. -Manden var herinde.
Ham, far satte i fængsel. Men jeg tror ikke, han er slem...
Tag ham.
-Hvad er der, Molly? -Jeg ved det ikke...
-Hvad er der? -Hvad fanden er det, han vil?
-Hvor gik manden hen, Ralphie? -Han forsvandt, da jeg vendte mig om.
-Der er ingen dør derinde, tumpe. -Klap i, Don Beals.
-Hvad er det? -En gave, han gav mig. Han er flink.
-Onde mænd giver ikke børn gaver. -Må mor se?
Lad være, Molly.
-Du skal ikke være bange, mor. -Ved du, hvad der er i?
Ja, da. Mr Linoge sagde, det er en speciel gave...
...som jeg skal dele med alle de andre folk på øen.
Lad hellere være, mrs Anderson. Tænk på drømmen...
...og denne mands eventuelle oprindelse.
Det har De nok ret i, pastor.
Men han har rørt min søn to gange...
Kun gamle mrs K. Ingen af de andre.
Hvor er de mon? George-
-Angie og Bill Timmons. Hvordan fik han hende derned?
Hvor er dukken? Så I dukken nede i butikken?
-Hvordan fik han hende derned? -Hold nu op!
Hvorfor sker det her?
Du hjælper pastor Riggins og er altid god for et Bibelcitat.
Du må have en forklaring.
Kan du huske historien om Job? Hele historien blev aldrig skrevet.
Da Gud har vundet kampen om Jobs sjæl, falder Job på knæ og siger:
"Hvorfor gjorde Du dette mod mig, Gud? Jeg har tilbedt dig...
...og dog udsletter Du mit kvæg og min afgrøde, dræber min familie...
...og giver mig hundrede sygdomme. Pga. et væddemål med Satan?!"
"Godt, Herre. Og som Din ydmyge tjener spørger jeg nu blot: 'Hvorfor mig?"'
Job venter, og netop som han er sikker på, at Gud ikke vil svare...
...dannes der et tordenvejr på himlen. Det lyner, og en stemme kalder:
"Job! Du irriterer mig simpelthen."
Kan I bruge det til noget?
Heller ikke jeg.
Angie! Jeg er her, Angie!
-Gå ind i varmen, Jack! -Nej, hun er herude! Brug hornet!
Vi skal nok finde hende, Jack!
Jeg kan mærke, hun lever! Brug hornet!
Se, Jack!
Angie! Vi har været så urolige for dig!
Jøsses, Angie. Hvor gjorde han? Hvor har du været?
-Vi må give ham det, han vil have. -Hvad siger du, skat?
-Linoge? -Ja! Vi må give ham det, han vil have.
Vi må give ham det. Forstår l? Vi må give ham det, han vil have!
Du store... sagde han, hvad det er, han vil have?
Han sagde, vi får besked i aften. Vi skal samles, og så siger han det.
Hvis nogen ikke vil gå med til det...
...skal de huske på det, vi drømte i nat.
De skal huske, hvad der skete i Ronoake, og de skal huske "Croaton".
Følg mig ind, Jack. Jeg vil se Buster.
Hatch! Har I set Timmons eller George Kirby?
-Nej, og heller ikke mrs Kingsbury. -Jane Kingsbury er død.
"Den lille hund sagde: Den dumme, lille dreng har taget min bold."
"Men jeg kan finde den, fordi min snude er..."
I skal ikke synge, Sally. Nu læser vi.
Hvad sker der, Cat?
Det ved jeg ikke. De vil åbenbart synge.
Så, folkens!
Fald til ro og sæt jer ned.
Mike!
-Børnene opfører sig sært. -Hvad mener du?
Nu ved jeg, hvor let man kan blive revet bort fra verden.
Gid jeg ikke vidste det, men det gør jeg.
Jeg stod og så på fyrtårnet, og pludselig var jeg hans.
Nu er det overstået, skat.
Jeg brændte mine fingre. De er røde... men stadig kolde.
Vil du være alene, Angie?
Nej, I skal høre det her. Alle sammen.
Hvad skete der, Angie?
Vi stod og så på fyrtårnet, da jeg pludselig fløj baglæns ind i sneen.
Først troede jeg, nogen ville drille...
...men det jeg så, da jeg vendte mig, var ikke et menneske.
Det havde tøj på og havde et menneskes ansigt, men øjnene var sorte huller!
Og da det smilede til mig, og jeg så tænderne, besvimede jeg.
Det har jeg aldrig gjort. Jeg besvimede!
Og da jeg kom til mig selv, fløj jeg. Det lyder skørt, men det er sandt.
Og foran os, som om den ledte os eller holdt os oppe...
...var der en sort stok med et ulvehoved i sølv.
Vi fløj hurtigt, men stokken var der hele tiden.
Vi så øen. Uvejret havde lagt sig, og solen skinnede.
Men det vrimlede med politi.
Betjente fra fastlandet, jagtbetjente.
Og pressen var der. Fra de lokale stationer og kanaler.
De... ledte efter os.
Men vi var væk, og ingen kunne nogensinde finde os.
-Ligesom i drømmen. -Ja, præcis...
Vi fløj op, og jeg kunne føle skyerne. De var ikke spor kolde...
...men fugtige ligesom våd bomuld.
George så, hvad der skulle ske, og han skreg.
Men det strakte blot højre arm ud, og jeg sad i den venstre!
Hvad skete der så?
Han sagde, han ville føre mig tilbage gennem tiden og gennem uvejret.
Han ville lade mig leve, så jeg kan fortælle jer...
...at vi skal give ham det, han vil have, når han kommer i aften.
Hvis vi har noget, Linoge vil have, hvorfor tager han det så ikke bare?
Det kan han vist ikke. Vi skal give ham det.
Det næste, jeg husker er, at jeg tumlede rundt i sneen.
Jeg kunne høre hornet og troede, det var fyrtårnets tågehorn.
Jeg gik hen imod det, da jeg så nogen komme.
Jeg troede, det var ham, der kom for at lade mig falde denne gang.
Men det var dig, Jack. Det var dig...
Hvorfor?
Hvorfor os?
Måske fordi han ved, vi kan holde på en hemmelighed.
Jeg har taget legetøj med... Hvad foregår der?
Buster? Heidi?
Pippa?
Er du der, Ralphie?
Pip, Pip? Hvad er der med dig, skat?
Svar mig, skat.
-Hvad er der med dig, Pip? -Hvad er der galt med dem?
Jeg ved det ikke, men de er helt tomme i øjnene.
Vågn op, Pip.
Vågn nu op, skat. Vågn op, alle sammen!
Se!
Den har et hundehoved af sølv! Hvor sejt!
-Se hundehovedet. -Hvad stirrer de på?
Hent Mike! Nu!
Et hundehoved!
-Prøv at få hende til at lægge sig. -God ide.
Mike!
Der er noget galt med ungerne.
-Er der sket noget med Buster? -Lad være, Angie...
Buster? Hvad laver du?
Hvad sker der, Melinda?
Hvad stirrer de på? Stop, Donnie!
-Slip mig! -Hold så op, Pip!
-Nej, Ralphie! -Slip mig! Sød...
-Slip mig! Jeg vil se hunden! -Nej, Pippa!
-Hvad sker der? -Slip mig, dumme kælling!
Han har dræbt dem!
Kære Gud, ikke min Sally!
-Ralphie! Er han...? -Nej.
-I tramper ham ihjel! -Sover han?
-Jeg ved det ikke. -Kom over til mor.
Jeg må have fat i en læge.
Den nærmeste befinder sig i Machias, og det blæser op til orkan.
Hvor er Ferd? Han har lært førstehjælp!
-Hvor er du, Ferd Andrews? -Her!
Kom herover og se på min dreng!
Flyt jer!
-Klap så i! -Du skal ikke kommandere med mig.
-Jeg har fundet mig i rigeligt... -Vær så stille!
Don er ikke i overhængende fare. Og det samme gælder de andre børn.
Er de ikke døde?
-Jeg tror, han sover. -Nej. Så ville vi kunne vække dem.
Det skal nok gå.
Hvad er det så?
Jeg ved det ikke.
-Er det sjovt, unger? -Jah!
-Tror l, generatoren svigter? -Det er et under, den har kørt hidtil.
Vinden må være slået om. Så er uvejret heldigvis snart ovre.
-Den store sal? -Ja. Mike siger, det er vigtigst der.
Han har ikke nok i nødbelysningen!
Jeg hørte vejrmeldingen på kortbølgen. De talte om måneskin i aften.
-Dejligt. Hvor er Ursula? -Nede hos Sally og de andre. De sover.
Men ikke ligesom de små.
De har det fint, når de vågner.
Jeg håber, du har ret, Tavia. Jeg be'r til det.
-Kan jeg gøre noget? -Du kan hente flere lys i køkkenet.
Generatoren står af om lidt.
-Nogen forandring? -Nej.
Ikke hos nogen af dem?
Men åndedræt og reflekser er normale, og pupillerne reagerer på lys.
-Hun drømmer. -Det gør de alle sammen.
-Hvor er Robbie? -Jeg ved det ikke.
-Skal vi hente nogle lys? -Gå bare.
-Det klarer op, så hvis Linoge vil... -Det vil han garanteret.
Godaften, Joanna Stanhope.
Godt, den gamle heks er død, hvad? Jeg gjorde dig en tjeneste.
Du holdt facaden, men jublede indvendigt.
Jeg ved det. Jeg kan lugte det.
Vi må give ham, hvad han vil have, når han kommer, Michael.
Vi lytter til ham og beslutter os.
Stædighed er udmærket, men man må se overmagten i øjnene.
"Hovmod går forud for fald, overmod forud for snublen."
"Giv kejseren, hvad kejserens er, og Gud, hvad Guds er."
Bliv her. Vi har situationen under kontrol.
Vi er nogen, der tvivler, Michael.
Kom indenfor, gutter.
Lad være, betjent Anderson. Medmindre du vil se hende brænde sit ansigt.
-Vil du det? -Nej.
Har du knas med den lokale salmehøker? Lad mig give dig et tip til senere...
...hvis der altså bliver et senere.
Pastor Bobby Riggins har to niecer i Castine. 11 og 9 år.
Søde små, lyshårede piger, som han holder meget af. Meget.
-De stikker af, når han kommer, og... -Lad hende gå!
Medmindre mrs Stanhope skal illudere verdens største fødselsdagslys...
...taler du ikke igen, før du bliver spurgt.
Luk døren, Hatch!
-Du vil helst ikke vide besked, vel? -Ikke i din version.
-Tror du mig ikke? -Jo. Men du ser ikke de gode sider.
Det gode er en illusion.
Noget, folk bilder sig ind, så de kan overleve uden for megen smerte.
-Det tror jeg ikke på. -Nej. Du er altid så pæn.
Men din by er fyldt med ægteskabs- brydere, pædofile, tyveknægte-
-mordere, bøller, banditter og begærlige idioter.
Jeg kender hver og en.
Født i lyst, bliv til støv. Født i synd, kom bare ind.
-Hvad er det, du vil, Linoge? -Alle mand på bænkene om en time.
Vi holder et lille beboermøde. Klokken ni præcis.
Og bagefter...
-Vi får se. -Se hvad?
Om jeg er færdig med jeres by eller lige begyndt. Klokken ni.
Du, Hatch, hende, pastor Bobby-
-borgmester Robbie...
Alle mand!
Han er Djævlen selv!
Hold ham fra mig! Han må ikke komme mig nær igen!
Hvad skal vi gøre?
Hvad kan vi gøre?
Vi må høre på, hvad det er, han vil. Jeg ser ingen anden udvej.
-Robbie må have besked. -Og børnene?
Dem passer jeg. Jeg vil ikke møde ham igen. Aldrig!
Han sagde "alle". Det gælder også dig.
Vi tager børnene med op i salen og lægger dem nede bagved.
Mine damer og herrer!
Jeg ved heller ikke, hvad vi venter på, men...
Så sæt dig ned og vent ligesom os andre, Robbie.
Jeg ville bare sige, at jeg er sikker på...
...at vi kan løse den her situation...
...hvis vi holder sammen, som vi altid har holdt sammen på øen.
Davey Hopewell... Din fridag er godt stof til en engelsk stil, hvad?
Din far er en tyveknægt. I løbet af de sidste seks år...
...har han stjålet mere end 14.000 dollars fra sin arbejdsplads.
Han spiller pengene op, og han taber.
Far?
Jeg ved ikke, hvem du er, men du lyver, mister.
-Du lyver! -Født i synd. Ikke også, Davey?
Mindst to gange.
Johnny Harriman! Det var ham, der satte ild til fabrikken i Machias.
-Det passer ikke. -Jo! Da de fyrede dig forrige år.
Og Kirk hjalp dig. Hvad har man ellers venner til?
70 mand stod uden arbejde, men det vigtigste var, at du fik hævn.
-Se nu, hvad du er skyld i, dit fjols. -Klap i.
I skulle besøge ham bøssen, I tævede. Du vil elske hans øjenklap, Jack.
Hold nu op.
Han bor i blokkene i Canal Street. I kan få adressen af mig.
Så kan I måske slukke lyset helt for ham.
Har du lyst til det, Lucien?
Alex?
Født i synd, kom bare ind.
Robbie... Hvorfor skulle jeg dø blandt fremmede?
Hvorfor skulle jeg kalde på dig i døden, når...
...jeg blot ønskede at få et kys?
Slip den!
Fortæl dem, hvor du var, og hvad du lavede, da jeg døde.
-Det vil især interessere din kone. -Hold din mund.
Hør ikke på hende, Sandra. Det hele er løgn!
Dine øjne! Jeg vil æde dine øjne.
Direkte ud af hovedet på dig.
Ingen panik, folkens. Han skal nok komme over det.
Er det ikke rart, at han tier stille til en forandring?
Kom nu. Vær ærlige og gør Djævlen til skamme.
Nu er vi i gang, ikke sandt? Lad mig forklare...
-Hvorfor valgte du lige os? -Vi irriterer ham måske bare.
Jeg er her, fordi øboere står sammen, når det er nødvendigt.
Og fordi de kan holde på en hemmelighed.
Det gjaldt på Ronoake Island i 1587, og det gælder på Little Tall i 1989.
Kom til sagen og sig, hvad du vil.
Jeres børn er her, og dog er de her ikke.
Og ligesådan med mig. En del af mig er hos dem. Se.
Han har Buster, Jack!
De er der alle!
Slipper jeg dem deroppe...
...dør de hernede.
I vil se det ske. De dør.
-Som flammer i vinden. -Lad Sally leve. Hun er alt, jeg har.
Vi vil give dig alt. På ære. Ikke også?
Hvad vil du have? Sig det!
Jeg har levet længe. I tusinder af år.
Men jeg er hverken Gud eller en af de udødelige.
Nu ser I mig, som jeg er. Gammel og syg.
Faktisk døende.
I forhold til jeres flygtige eksistens har jeg mange år endnu.
Jeg vil stadig leve, når jeres unge, Davey Hopewell, måske...
...eller unge Don Beals ligger i deres grav.
Men i forhold til min eksistens er tiden ved at rinde ud.
-I spørger, hvad jeg vil have. -Nej, nej...
Jeg vil have en eksistens, jeg kan opdrage og videregive min viden til.
En eksistens, som kan føre mit arbejde videre, når jeg ikke selv kan mere.
Jeg vil have et barn.
-Et af de otte, der ligger dernede. -Nej...
-Nej! Aldrig! -De er alle lige gode i mine øjne.
Giv mig, hvad jeg vil have, og gør det frivilligt...
...og jeg skal forsvinde.
Du får ikke et af vores børn. Aldrig!
-Tag ham! -Stop ham!
Grib ham eller jeg slipper børnene!
-Vi må høre på ham, Mike! -Nej! Det er det værste, vi kan gøre.
-Stille, Mike Anderson! Lad ham tale. -Molly...
-Molly? -Vi er nødt til at høre på ham, Mike.
Jeg kan ikke tage et selv, men jeg kan straffe. Stol på det.
Giv mig et af jeres børn, og jeg lader jer få fred.
Barnet vil leve længe efter, de andre er væk.
Føj mig og jeg skal forsvinde. Nægt og jeres drøm går i opfyldelse.
Børnene falder ned, og I andre går i havet, to og to.
Når uvejret lægger sig, er denne ø som Ronoake var. Øde og forladt.
I får en halv time.
Tal om det og vælg så.
Må jeg bede om ro?
Vi bør drøfte dette som ethvert andet offentligt anliggende. Det er det jo.
-Nogen indvendinger? -Nej...
Det handler altså om, hvorvidt vi skal give denne...
...denne ting, som har hjemsøgt os, et af vore børn.
Han siger, at gør vi, som han siger, vil han forsvinde.
Ellers vil han dræbe os alle, også børnene.
-Er det korrekt? -Ja.
Hvad har I så, øens beboere, at sige til dette?
Hvilket valg har vi, hvis vi tror på hans trusler?
Tror du på ham?
Det var det første, jeg spurgte mig selv om. Ja, jeg tror på ham.
Roberta Coign er inde på noget. Hvor mange tror på at Linoge...
...kan og vil udslette øen, hvis vi står imod? Ræk hænderne op.
-Det handler ikke om, hvad vi skal... -Jeg ved, hvad det handler om.
Og jeg ved også, at det bliver lettere hen ad vejen.
Vi tror altså på ham. Så er det afgjort.
-Og nu over til hovedspørgsmålet... -Jeg vil gerne sige noget!
Udmærket. Du er skatteyder, så værsgo.
Nej, han er ikke et menneske.
Jeg markerede ikke, men jeg er helt enig.
Jeg er øens betjent, som I selv har valgt, og jeg så...
...hvad han gjorde ved Martha Clarendon.
Jeg ved, hvad han har gjort ved Peter og børnene. Så jeg forstår fuldt ud...
...måske bedre end nogen, alvoren i hans trusler. Men...
Vi forærer ikke vores børn væk til bøller! Forstår I det?
-Vi giver ikke vores børn fra os! -Hvilket valg har vi?
-Hvad skal vi gøre? Hvad kan vi gøre? -Vi kan stå sammen!
Side om side. Vi kan sige nej! Samstemmende!
Vi må gøre, som der står over døren til dette hus.
Stole på Gud og på hinanden.
Og så...
Så forsvinder han måske. Som et uvejr der lægger sig.
"Giv kejseren, hvad kejserens er." Det sagde du selv til mig, Michael!
"Vig bag mig, Satan. Thi du sanser ikke, hvad Guds er."
Hvis vi opgiver et barn...
...vort eget kød og blod...
...hvordan lever vi så med hinanden? Forudsat, at han lader os leve.
-I Guds nåde. -Vi har alle noget at skjule, Mike.
-Men du er måske anderledes? -Jack, altså. Vel er jeg ej, men...
Det handler ikke om at snyde med en eksamen eller såre nogen i fuldskab.
Det handler om et barn!
-Forstår du det, Jack? -Michael...
Hvis vi afviser ham, som du siger, står sammen og med fælles viljestyrke-
-giver ham et rungende "nej", tror du så, han bare forsvinder igen?
Du så selv børnene. Jeg ved ikke, hvor han har dem...
...men jeg tvivler ikke et øjeblik på, at de er et sted...
...hvor de kan falde ned.
Han skal bare vifte med stokken, så falder de.
-Hvordan kan vi leve med det? -Han bluffer måske.
Det ved du, han ikke gør, Michael. Du så det selv.
Du taler som om, han vil dræbe barnet, som en slags offerlam.
-Men det lyder mere som en adoption. -Og barnet får et langt liv.
Hvis han altså taler sandt. Og det tror jeg faktisk, han gør.
Det var dog utroligt.
Linoge dræbte Martha Clarendon med sin stok. Han stak hendes øjne ud!
Og så diskuterer vi, om vi skal give uhyret et barn?!
-Det er som at give ham vores sjæl! -Ved du, hvad det værste er?
At vi får lov at leve, og de dør!
-Hvordan kan vi så leve med hinanden? -Og med dig?
Vi har ti minutter tilbage, folkens!
Vi kan ikke gøre det! Fatter I det da ikke? Vi kan ikke!
-Vi kan ikke tillade... -Nu har du vist sagt rigeligt, Mike.
-Sæt dig ned. -Mike! Gør, som han siger.
Godt, godt.
Tænk over det her.
Tænk grundigt over det.
Jeg går ned til Ralphie.
Hvad siger I til det, folkens?
Lad os give ham, hvad han vil have, og så sende ham bort.
Sally må hellere leve hos ham end dø. Hvor er dit hjerte, Michael Anderson?
-Han må ikke dræbe alle otte børn! -Andre?
I må ikke. Jeg be'r jer.
Ursula, du må ikke. Jeg be'r dig.
Hatch, Jack, Robbie... Jer alle! I må ikke gøre det.
I må ikke give efter. Så er vi fordømte!
-Så stemmer vi, men kun forældrene... -Nej, det er uretfærdigt!
Jeg har opdraget hende selv. Med jeres hjælp ganske vist, men mest alene.
Jeg bør ikke stå alene med afgørelsen. Det er samfundets opgave at hjælpe...
-...når alle valg er lige umulige. -Godt sagt, Lin.
-Lad os få den afstemning overstået! -Begynd, Robbie!
Udmærket! I skal bare forstå, at min søn ikke deltager i dette!
Er det forstået? Min søn deltager ikke i dette vanvid!
Jo, han gør.
Vi har aldrig svigtet vores pligt, og vi gør det heller ikke nu.
Det mener du ikke, Molly.
-Det kan du ikke mene. -Jo.
Jeg vil skide på jer. Nu tager jeg min søn og går!
-Det kan du ikke! -Flyt dig!
Stop! I gør ham fortræd!
Så er det nok. Fald nu til ro, Michael.
Godt, godt. Så sætter jeg mig.
-Er du... -Lad mig være!
-Jeg... -Klap i, Hatch.
Du vil forstå, når du tænker dig om. Vi har ikke andet valg.
Ellers dør vi alle sammen. Tænk over det.
Og hvis Linoge tager Pippa?
Så siger jeg til mig selv, at hun døde som barn. Vuggedøden, uforskyldt.
Det vil jeg tro på. Sammen med Melinda.
Jeres opmærksomhed, tak! Afstemningen begynder.
Skal vi opfylde mr Linoges ønske, mod at han forlader vores ø?
Hvad siger I? Alle, der stemmer for, bedes markere.
-Jeg er Harrys far, og jeg er for. -Som hans mor er jeg det samme!
Jeg er for.
-Carla og jeg er for. -Ja. Vi har intet valg.
-Intet valg... -Jeg er for. Vi kan ikke andet.
Enig.
Heller miste en til livet end alle til døden. Jeg er for.
Nogen imod?
Alle stemmer for, med undtagelse af en.
Beslutningen er vedtaget.
Har I nået en afgørelse?
Ja. Vi gør det.
Fremragende. I traf det rigtige valg.
I har truffet et svært valg.
Og uanset hvad betjenten siger, så var jeres valg godt og rigtigt.
Det eneste valg kærlige...
...og ansvarlige mennesker kunne træffe.
Dette er skæbnesten. De var gamle, da verden var ung...
...og traf afgørende valg længe før, Atlantis sank i havet.
Der er syv hvide sten og en sort.
I vil gerne af med mig, og det forstår jeg så udmærket.
En af hvert forældrepar kommer herop. Nu skal det overstås.
Det er enkelt. I trækker hver en sten og viser den, når alle har trukket.
Det barn, hvis forælder trækker den sorte sten, følger med mig.
Det vil leve længe, se langt og vide meget. Mrs Robichaux...
-Jill, vil du begynde? -Gør det, skat.
Mrs Hatcher...
-Jeg kan ikke, Robbie. -Jo, træk nu.
-De damer... -Dig først, Molly.
Nej, træk du bare.
Så langt, så godt, venner.
Hvem tør så vise sin sten først...
...feje frygten til side og lade lettelsen tage over?
Ved I ikke, at Gud straffer den frygtsomme?
Buster... Jeg elsker dig.
-Vis os den, Sandra! -Jeg kan ikke.
Det er bestemt Donnie. Jeg er altid uheldig.
Hvid...
Jeg be'r dig, kære Gud. Du må ikke tage min Heidi.
Hvid.
Mrs Robichaux? Jill...
Jeg kan ikke gøre det. Jeg troede, jeg kunne, men jeg kan ikke.
Jeg er ked af det...
Mr Bright! Henry. Vær så venlig.
-Nej, nej! -Hold op, Michael!
Nej, nej!
-Mor kommer nu, Pip! Mor kommer! -Mike?
Nej...
Det kan ikke passe. Du kan ikke tage min søn.
Jeg føler inderligt med dig, Molly, men du gik ind på vilkårene.
-Du arrangerede det! -Nej.
Det gik helt reelt til. Og for ikke at trække pinen i langdrag...
Du må ikke!
Kære beboere på Little Tall. Jeg takker jer for gaven...
...og hæver mødet med en opfordring.
Jo mindre I siger om denne aftale...
...jo lykkeligere bliver l.
Men det er naturligvis op til jer i den sidste ende.
Nu går jeg med min nye protege og overlader jer til jeres tanker.
Må de være lykkelige.
Løb, løb!
Stop ham, Mike! Gør noget, for Guds skyld!
Jeg kan ikke!
-Stop ham! Lad ham ikke tage min søn! -En aftale er en aftale!
Du narrede os!
-l narrede måske jer selv. -Han vil aldrig tilhøre dig!
Åh, jo. Han vil lære at elske mig.
Han vil kalde mig "fader".
Nej..!
-Mike, du må ikke... -Rør mig ikke. Aldrig nogensinde igen!
Ralphie!
Jeg be'r dig... Kom tilbage med ham.
Jeg vil gøre, hvad som helst. Kom tilbage med ham.
Vil du ikke nok? Kom tilbage med ham!
Ralphie!
-Hvornår elskede du og Mike sidst? -For fem måneder siden.
Natten før det store uvejr. Århundredets uvejr.
-Da du mistede din søn? -Ja. Da jeg mistede min søn.
-Og Mike bebrejder dig for tabet? -Jeg tror, han forlader mig.
-Du er meget bange, ikke? -Han har ikke flere undskyldninger.
Forstår du, hvad jeg mener?
Fortæl en gang til, hvad der skete.
Hvorfor? Ralphie er væk. Hvad nytter det?
Det var dag nummer to, og vi havde søgt ly på rådhuset.
-Det var et uhyggeligt uvejr. -Jeg ved det godt.
Du var her på fastlandet, Lisa. Men alting er anderledes på øen.
Det var farligt at gå ud. Især for børnene. Vi undervurderede uvejret.
Flere for vild og forsvandt. Heriblandt Ralphie.
Angie Carver fandt vej tilbage, men de andre forsvandt.
Mike?
Har du noget at sige, så sig det. Jeg skal nå færgen om tyve minutter.
Hvor skal du hen?
Du må ikke rejse, Mike.
Er det en trøst, at jeg ikke har lukket et øje siden februar?
Er det en trøst, at vi måske tog fejl?
Jeg kører nu, Hatch.
Robbie siger, at jobbet som betjent er dit. Du skal bare sige til.
Jeg er færdig her. Det nytter ikke at prøve mere.
Molly har brug for dig. Har du ikke set, hvordan hun har det?
Tag dig af hende for mig.
Melinda har det også skidt. Hun tager piller i en uendelighed.
Det er synd. Men I har i det mindste jeres datter.
Du sover måske dårligt...
...men du kan gå ind til Pippa og se hende sove.
Når som helst du har lyst. Er det ikke rigtigt?
Held og lykke, Hatch.
Han vandrede ud i uvejret.
Sammen med Bill Timmons, måske.
Jeg vil helst tro, han ikke var alene.
Jeg tror, de mistede orienteringen og gik i havet.
De blev aldrig fundet.
Du har ikke fortalt mig hele historien, vel?
Men du må have det ud.
Ellers sætter det sig som betændelse.
Det gør det alligevel.
Visse sår kan aldrig renses. Det forstår jeg nu.
Hvorfor hader din mand dig?
-Hvad skete der med Ralphie? -Han forsvandt.
Den slags sker. Folk farer vild, og det gjorde Ralphie.
Han... forsvandt i sneen.
Forsvandt i uvejret.
Det er ni år siden.
Jeg startede bilen og sejlede bort med færgen.
Jeg kom aldrig tilbage.
Jeg tænkte kun på at huske mine solbriller ved solnedgang-
-og på at lægge afstand til Little Tall.
Molly fik opsparingen, forsikringen, butikken, huset og jorden i Vanceboro.
Jeg fik bilen og minderne. Dem, der var tilbage.
Jeg slog mig ned ved vandet igen. Ironisk, ikke?
Men Stillehavet er anderledes. Det er ikke så barsk om vinteren-
-og det vækker ikke de samme minder.
Jeg læste jura og regnskabsføring. Ville være advokat, men fortrød.
Jeg blev butiksbestyrer på en ø ud for kysten og endte som betjent igen.
Sommetider føles øen meget fjern, som var Linoge blot en ond drøm.
Andre gange, når jeg vågner om natten og må undertrykke et skrig-
-føles den meget nær. Og som jeg sagde i starten, holder jeg kontakt.
Melinda Hatcher døde i 1990. Hjertestop.
Ursula Godsoe sendte dødsannoncen. Jeg ved ikke rigtigt...
35 år. Det er tidligt for et hjerte at stå af.
Molly og Hatch giftede sig i 1993. Den annonce sendte Ursula også.
Det siges, at de er glade for hinanden. Det er godt.
Jeg ønsker dem al mulig lykke. Af hele mit hjerte.
Ikke alle på øen var så heldige. Jack og Angie Carver blev skilt.
Jack kæmpede indædt for at få Buster, men han tabte kampen.
Han fllyttede til Lewiston, lejede et værelse og tog livet af sig i 1994.
Han efterlod alt til Harmon Brodsky, som havde mistet et øje i et slagsmål.
Robbie Beals restaurerede det gamle fiskerhus og ansatte Kirk Freeman.
Robbies kone, Sandra, kom derned en tidlig morgen i 1996.
Hun var iført gul regnfrakke og røde støvler og ville ro en tur.
Kirk gav hende en redningsvest på. Sagde, hun gik som i drømme.
Men hvad kunne han gøre? Det var lunt, stille vejr, og hun var chefens kone.
Politiet fandt jollen, men ikke Sandy.
Det var mystisk, men de vidste ikke, hvad de skulle tro.
Øboerne kunne måske have hjulpet, men de kan holde på en hemmelighed.
Vi stod sammen i 1989, og det gør øboerne stadig.
Denne verden kræver kontant afregning. Sommetider slipper man billigt-
-men oftest er prisen høj, og af og til må man give alt, man har.
Det mente jeg, jeg lærte dengang under århundredets uvejr på Little Tall.
Men jeg tog fejl. Uvejret var blot starten på min læretid.
Den sluttede i sidste uge.
Ralphie?
Ralphie!
Jeg kunne have skrevet til Molly om det. Jeg tænkte på det.
Men hvordan vælger man rigtigt, når alle valg gør ondt?
Jeg valgte tavsheden.
Sommetider, mest når jeg ligger søvnløs om natten-
-tænker jeg på, at det var forkert. Men ved højllys dag ved jeg bedre.
Ved højllys dag ved jeg bedre.